Hei, hei!
Er det noe galt? Har du gått deg bort?
- Fy, så kjedelig. - Tok du T-banen sånn?
- Ingenting? - Militærkupp i Uganda.
Enda et bilde av deg med...
- Endringer i regjeringen. - Ikke noe viktig! Herregud!
- Jeg må ha noen. Gå ut og kjøp. - Nei.
- Gå ut og kjøp. - Vi ble enige om å slutte tvert.
Og du har betalt alle rundt deg for ikke å selge noe til deg.
Idiotisk! Hvis idé var det?
Mrs Hudson!
Du er så flink, Sherlock. Ikke gi opp nå.
Si hvor de er.
- Vær så snill. - Beklager.
Jeg gir deg neste ukes lottotall. Det var verdt et forsøk.
Hvor er mitt hemmelige forråd?
- Hvor er sigarettene? - Jeg får ikke lov til å røre dine ting.
- Du er jo ikke min husholderske. - Nei.
Hva med en kopp te?
Jeg trenger noe sterkere enn te. Sju prosent sterkere.
Du har truffet mr Chatterjee igjen. Ny kjole og mel på ermet.
Du er ikke kledd for å bake. Spor av folie under neglen.
Forsiktig med de skrapeloddene.
Casbah Nights, litt drøyt en mandags- morgen. Jeg har blogget om parfymer.
Håp ikke for mye på det cruiset. Han har en kone i Doncaster.
Jeg aner ikke hva du snakker om!
Hva i svarte var det for noe? Gå og be om unnskyldning.
Be om unnskyldning? Jeg misunner deg så, John.
- Misunner meg? - Din hjerne, så enkel og uutnyttet.
Min er som en rusende motor, en rakett på utskytingsrampen.
- Gi meg en sak! - Du har nettopp harpunert en død gris!
Det var i dag morges. Når kommer den neste?
Har du sjekket nettsiden?
"Kjære mr Sherlock Holmes, Bluebell er borte. Hjelp meg."
- Bluebell? - En kanin!
Den ble selvlysende "som en alv", og neste morgen var den borte.
Buret var låst, ingen tegn til innbrudd. Dette er jo strålende.
Ring Lestrade og si at en kanin er på rømmen.
- Hvis ikke spiller vi Cluedo. - Nei, det gjør vi ikke en gang til.
Offeret kan ikke være gjerningsmann.
- Det står ikke i reglene. - Da er reglene gale!
- Ett ringesignal. - Under et halvt sekund.
En klient.
Dartmoor er et myteomspunnet sted.
Er det noe annet som lurer her ute? Noe helt reelt...
Her foregår en av statens mest hemmelige virksomheter:
Forskningssenteret for biologiske og kjemiske våpen.
Siden krigens slutt har det vært snakk om Baskerville-eksperimenter.
Genetiske mutasjoner, dyr avlet fram for kamp...
Mange tror at det på dette anlegget, i dette historiske landskapet, -
- fins det noe ufattelig grufullt.
Spørsmålet er om alle fremdeles er der inne.
Jeg var bare et barn. Vi var ute på heia.
Det var mørkt, men jeg vet hva jeg så. Jeg vet hva som drepte min far.
Hva så du?
- Jeg skulle akkurat til å si det. - Jeg vil helst redigere det selv.
Naturligvis.
Unnskyld meg.
Ikke noe hastverk. Men litt kjapt.
- Kjenner du til Dartmoor? - Nei.
Det er et spesielt sted. Det er liksom dystert, men vakkert.
Ikke interessant. Fortsett.
Etter at mamma døde pleide pappa og jeg å gå kveldstur ute på heia.
Hvis vi går til den kvelden da din far ble brutalt drept... Hvor skjedde det?
Det er et sted, et lokalt landemerke, som kalles Dewer's Hollow.
Det er et gammelt navn for djevelen.
Og så?
Så du djevelen den kvelden?
Ja.
Den var diger.
Kullsvart pels og røde øyne.
Den tok ham og rev ham i filler.
Jeg husker ikke mer. Jeg virret bare rundt i heia til de fant meg.
Pappa ble aldri funnet.
Røde øyne, kullsvart pels, diger...
- En hund, en ulv? - Eller et genetisk eksperiment.
- Ler du av meg, mr Holmes? - Skulle jeg det? Fleiper du?
Pappa snakket alltid om det som skjedde der. De uhyrene de avlet fram.
Folk lo av ham. Tv-folkene tok meg på alvor.
Det gjorde vel susen for turismen.
Henry... Dette hendte for 20 år siden. Hvorfor kommer du til oss nå?
Du kan neppe hjelpe meg, mr Holmes, siden du synes det er så festlig.
På grunn av det som skjedde i går kveld?
- Hvordan vet du det? - Jeg så det på deg.
Du tok første tog fra Devon og spiste en trist frokost med kaffe.
Du avviste jenta tvers overfor deg, og nå lengter du etter dagens første røyk.
Sett deg, mr Knight, og ta deg gjerne en røyk.
- Hvordan så du alt det? - Billetten ble kontrollert.
- Ikke nå. Du bare viser deg. - Ja, det gjør jeg.
Du sølte kaffe og tørket av deg med servietten.
Ketsjupflekkene tyder på en ferdiglaget frokost, antakelig bare en sandwich.
- Hvordan visste du at den var trist? - Det var en togfrokost.
En jente skrev nummeret på servietten. Vinkelen tilsier at hun satt midt imot.
Tallene ble visket ut da du tørket opp kaffen, men du skrev dem inn selv.
At du snøt deg i servietten nå, sier alt om din interesse.
Du har nikotingule fingrer og skjelver på hendene.
Du fikk ikke røyke på toget og rakk ikke å rulle en i drosjen.
Første tog fra Exeter går kl 05.46, så noe må ha skjedd i går kveld.
Tar jeg feil?
Nei, du har rett. Det stemmer helt på en prikk.
- Jeg hørte at du var kjapp, men... - Det er jobben min. Hold kjeft og røyk.
Henry, begge dine foreldre døde-
- da du var bare sju år gammel.
Så traumatisk. Har du noensinne lurt på om du har funnet på denne historien...
...for å få en forklaring? - Det tror dr Mortimer.
- Psykologen hans. Naturligvis. - Louise Mortimer.
Hun fikk meg til å dra tilbake for å møte mine demoner ansikt til ansikt.
Hva skjedde da du gikk dit igjen i går kveld?
Psykologen rådet deg, og nå ber du en detektiv om hjelp.
Det er et merkelig sted. Man blir så kald inni seg og så redd.
Poesien i Johns e-poster til kjæresten er morsommere. Hva så du?
Spor. På nøyaktig samme sted som jeg så min far bli revet i stykker.
- Mann eller kvinne? - Ingen av delene.
Var det alt? Spor?
Dr Mortimer vinner: Konstruerte minner etter et barndomstraume.
- Gjesp. Takk og farvel. - Sporene, da?
Det er sikkert dyrespor. Så, hjem til Devon med deg nå.
Mr Holmes, det var spor etter en diger spøkelseshund.
- Si det en gang til. - Jeg så spor...
Nøyaktig det du sa. Si akkurat det du nettopp sa.
Mr Holmes...
...det var spor etter en diger spøkelseshund.
Jeg tar saken. Dette virker lovende.
- Du sa jo nettopp at det var kjedelig. - Du hører ikke etter, John.
- Hørt snakk om Baskerville? - Det er noe kjent. Hemmelig sted.
- Så du kommer dit? - Jeg har ikke tid nå.
John vil gi meg all informasjon siden han ikke kan tyde den selv.
Ikke tid? Du har jo ingen andre saker.
Bluebell. Den selvlysende kaninen som forsvant.
Du kommer altså ikke?
Ok.
Ja vel.
- De trengs ikke. Jeg skal til Dartmoor. - Så du kommer likevel?
En forsvinning, en enorm spøkelseshund. Dette vil jeg ha med meg.
- De diskuterer visst kona i Doncaster. - Hun vet ennå ikke om den i Islamabad.
Paddington-stasjonen.
Der ligger Baskerville.
Der er landsbyen Grimpen. Da må det være...
...Dewer's Hollow.
- Hva er det? - Kanskje et minefelt.
Baskerville er en militærbase, så de vil vel holde folk borte.
Åpenbart.
Tre turer om dagen. Gi beskjed til alle dere kjenner.
Og husk: Ligg unna heia på natten hvis dere har livet kjært.
Det er kjølig.
- Det minnet forandrer seg aldri. - Hva forandrer seg?
Det er noe mer. Et ord.
"Liberty."
- "Liberty"? - Og et ord til.
"In."
"Liberty in." Hva kan det bety?
- Vi har dessverre ikke noe dobbeltrom. - Det er i orden. Vi er ikke...
- Vær så god. - Et øyeblikk, så får du vekslepengene.
KJØTTLEVERANSE
Her...
På kartet var det en skalle og knokler i kors.
- Sjørøvere? - Nei, da.
Grimpens store minefelt, kalles det. Det er Baskervilles testanlegg.
Det har vært der i 80 år, men ingen vet vel hva som er der nå.
- Sprengstoff? - Ikke bare det.
Hvis man bryter seg inn, er man heldig om man bare blir sprengt, sies det.
Det er ikke bra for turismen. Takk og lov for djevelhunden.
Har du sett dokumentaren? Vi kan takke Henry Knight og hans helvetesmonster.
- Har du sett hunden? - Nei.
Fletcher har sett den. Han fører turistene dit.
Det er jo bra for forretningen.
- Vi har hatt nok å gjøre, Billy. - Monsterjegerne er mange.
Alt som skal til nå for tiden, er at noen skriver noen ord på Twitter.
Jeg skjønner ikke hvordan vi får sove på nettene. - Ikke sant, Gary?
- Jeg sover som et barn. - Løgn.
- Han snorker. Gjør din det? - Har du noe potetgull?
Ja. Nei, da. Pass på deg selv.
Kan jeg slå meg ned?
Det er ikke sant, hva? Du har vel ikke sett spøkelseshunden?
- Er du reporter? - Nei, jeg er bare nysgjerrig.
- Har du sett den? - Kanskje.
- Har du bevis? - Hvorfor skulle jeg si det til deg?
- Jeg ringte Henry... - Det blir ikke noe veddemål, John.
Hva slags veddemål?
Jeg veddet 50 pund på at du ikke kunne bevise at du har sett spøkelseshunden.
Da kommer du til å tape pengene dine.
Jeg så den for en måneds tid siden oppe i The Hollow.
- Det var tåke, så jeg så ikke klart. - Ingen vitner som vanlig.
- Der... - Skal det være et bevis?
- Jeg vinner, John. - Det er mer.
Folk unngår å gå opp dit.
Man får en ekkel følelse.
- Spøker det? Skal det overbevise meg? - Ikke vær dum.
Men det er noe der ute, noe som har rømt fra Baskerville.
- En klon? En superhund? - Hvem vet hva de har hatt i vannet der?
- Jeg ville ikke ha stolt på dem. - Har du ikke noe bedre å komme med?
Jeg skulle ut og fiske med en fyr som jobber i forsvarsdepartementet.
Da han kom, var han hvit som et laken.
Jeg ser ham for meg. "Fletcher, i dag har jeg sett noe..."
"...som jeg aldri ønsker å se igjen. Forferdelige ting."
Han hadde besøkt et militæranlegg som Porton Down eller Baskerville.
Og i deres hemmelige laboratorier...
...hadde han sett de mest grufulle ting.
Rotter store som hunder, sa han.
Og hunder... store som hester.
50 pund, var det ikke?
Takk.
FARE
FORBUDT OMRÅDE
Passerseddel.
Takk.
- Hvordan kan du ha adgang hit? - Kortet gjelder ikke bare her.
Det er min brors. Ubegrenset adgang. Jeg... kom over det for lenge siden.
Strålende. Vi blir avslørt i løpet av fem minutter.
"Vi skulle bare se oss rundt på denne militærbasen." "Stig på. Teen er varm."
Om vi ikke blir skutt, da.
- Mycrofts navn baner virkelig vei. - Han er i prinsippet regjeringen.
Vi har 20 minutter på oss før de aner uråd.
- Har noe skjedd? - Visste du at vi skulle komme.
Din passering ble registrert. Korporal Lyons, vakten. Er noe galt?
- Vi pleier ikke å bli inspisert. - Har du hørt om stikkprøver?
Kaptein John Watson, Femte Northumberland-infanteri.
- Major Barrymore vil nok treffe dere. - Vi har ikke tid. Vis oss rundt nå.
- Det er en ordre. - Oppfattet.
- Pent. - Godt å utnytte sin myndighet igjen.
- Hvor mange dyr har dere her? - Mange.
- Har noen dyr rømt? - De er ikke smarte nok til å ta heisen.
Med mindre de får hjelp.
- Hvem er dere? - Jeg viser dem rundt, dr Frankland.
Hyggelig med nye ansikter. Pass på så dere ikke blir her.
- Hvor langt ned går heisen? - Et godt stykke.
- Hva er det der nede? - Et sted må vi ha søppelholkene.
- Hva er det dere gjør her? - Det trodde jeg at du visste.
- Det er jo en inspeksjon. - Jeg er ingen ekspert på dette.
Alt fra stamcelleforskning til kur mot forkjølelse.
Men i hovedsak biologiske og kjemiske våpen?
Krigene avløser hverandre. Alltid nye fiender å bekjempe.
Vi prøver Harlow 3 neste gang.
- Dr Stapleton? - Stapleton...
- Hvem er dette? - Inspeksjon fra øverste hold.
Vi forventer en viss imøtekommenhet. Hva er din rolle her?
Full imøtekommenhet, skulle det være.
- Det kan jeg ikke avsløre. - Det kan du så visst, og det bør du.
Jeg har en finger med i spillet flere steder. Jeg blander ting.
Vanligvis arvestoffer. Av og til fingrer.
Navnet var kjent... Og folk sier at de ikke tror på sammentreff.
BLUEBELL
- Har du snakket med min datter? - Hvorfor måtte Bluebell dø?
Den forsvant fra et låst bur. Åpenbart en innsidejobb.
- Var det fordi den lyste i mørket? - Jeg aner ikke hva du snakker om.
MULIG REGELBRUDD
- Vi har sett nok. Takk, korporal. - Et øyeblikk!
Trengte vi oss inn på en militærbase på grunn av en kanin?
SIKKERHETSKONTROLL MULIG REGELBRUDD
KONTAKT MYCROFT HOLMES
23 minutter. Mycroft begynner å miste grepet.
Hallo... igjen.
- Major... - Dette er intet mindre enn en skandale.
Major Barrymore?
Vi er imponerte. - Ikke sant, mr Holmes?
Vi skulle jo slippe den slags byråkrati her. Inspeksjoner?
Dere kan jo ikke være uten tilsyn. Hva kan dere da finne på?
De har ikke tillatelse. Jeg fikk beskjed nå.
- Hvem er dere? - Det må være en misforståelse.
- Åpenbart ikke Mycroft Holmes. - Datafeilen går i rapporten.
- Hva er det som foregår her?! - Jeg vet hvem de er, major.
Jeg er ikke flink med ansikter lenger, men ventet ikke å se mr Holmes.
Hyggelig å se deg igjen, Mycroft!
Jeg hadde æren av å treffe mr Holmes på en WHO-konferanse i...
Var det Brussel?
- Wien. - Ja, riktig.
Dette er Mycroft Holmes, major. Noe har åpenbart gått galt.
Da får det stå for din regning, dr Frankland.
Jeg skal følge dem ut.
- Takk. - Dette gjelder Henry Knight, ikke sant?
Han ville ha hjelp, men tenk at han skulle kontakte selve Sherlock Holmes.
Jeg er stadig inne på nettsiden din.
Men jeg kjente deg nesten ikke igjen uten hatten.
Jeg følger bloggen din også, dr Watson. Den rosa saken...
- Kjenner du Henry Knight? - Jeg kjente hans far.
Han hadde flere sprø teorier om Baskerville, men han var en god venn.
Jeg kan ikke snakke nå. Ta mobilnummeret mitt.
Ring om jeg kan være til hjelp.
Hva er din oppgave her?
Jeg skulle gjerne fortalt det, men da må jeg drepe deg.
Det ville vært ytterst ambisiøst.
- Fortell om dr Stapleton. - Jeg snakker aldri stygt om en kollega.
Og i hennes tilfelle har du ikke noe godt å si?
Jeg ringer.
Nå? Hva var det om kaninen?
Kan vi bare la det være denne gangen?
Du spiller gåtefull og bretter opp kragen for å se kul ut.
Det gjør jeg ikke.
E-posten fra Kirsty om den selvlysende kaninen...
Kirsty Stapletons mor driver med genmanipulering.
Hun gjorde datterens kanin selvlysende.
Hun har satt inn et fluorescerende gen i kaninens arvestoff.
Så?
Dr Stapleton har utført hemmelige geneksperimenter på dyr.
Spørsmålet er om hun har jobbet med noe farligere enn kaniner.
Det omfatter ganske mye.
Hei. Kom inn.
Dette er...
- Er du... rik? - Ja.
Jeg ser to ord for meg...
- "Liberty..." - Frihet.
"Liberty" og "In".
Ikke noe mer. Ferdig med melken?
- Sier det deg noe? - "Sann frihet fins bare i døden."
- Hva skjer nå? - Sherlock har en plan.
Vi går ut på heia og ser om du blir angrepet.
- Det burde sette i gang noe. - Skal jeg gå ut dit på kvelden?
- Er det planen? Strålende. - Har du noe bedre forslag?
Det er eneste måte å finne ut hvor monsteret holder til.
Sherl?
U-M-Q-R-A..."Umqra"?
Sherlock?
FARE
Sherlock?
Ikke en venn av deg? Dr Frankland.
Å, ja, han...
- Han virker urolig for deg. - Han har vært svært vennlig mot meg.
Han kjente din far. Hadde han ikke noe imot Franklandsjobb på Baskerville?
Er man venner, så er man venner. Bare seg på deg og John.
Han er en ganske alminnelig fyr, mens du...
De ble enige om aldri å snakke jobb, onkel Bob og pappa.
Der er Dewer's Hollow.
Sherlock?
Herregud, herregud, herregud!
Så du den?
- Hørte dere det? - Vi så den.
Nei, jeg så ingenting.
- Hva er det du snakker om? - Jeg så ingenting.
Han må ha sett den. Jeg så den, så han må ha sett den.
Hvorfor sier han det? Den var der. Jeg vet det.
Sett deg ned og slapp av. Jeg skal gi deg noe å sove på.
Dette var gode nyheter, John. Det var bra.
Jeg er ikke gal. Det er en spøkelseshund der ute.
Og Sherlock så den. Det er det samme hva han sier. Han så den.
Han har det ikke bra. Fullstendig manisk.
Helt overbevist om at en mutert superhund streifer rundt i heia.
Men det er ikke noe der. Hvis vi kunne skape sånne, ville de vært til salgs.
Det var noen som signaliserte noe. En beskjed i morse.
Jeg forsto det ikke.
U-M-Q-R-A. Sier det deg noe?
Så hva har vi?
Det er spor. Både Henry og guiden har sett dem.
Alle tre hørte noe.
- Kanskje det er noen med en stor hund. - Henry har rett.
Jeg så den også.
- Hva? - Jeg så den også, John.
- Hva så du? - En spøkelseshund der ute.
En diger spøkelseshund...
Hør her, Sherlock. Vi må være rasjonelle.
Du, av alle mennesker, kan ikke bare...
La oss holde oss til fakta.
Utelukkes det umulige, gjenstår bare sannheten, om enn usannsynlig.
Hva betyr det?
Jeg er redd, John.
- Redd. - Sherlock...
Jeg har alltid kunnet holde en viss avstand.
Og holde meg langt unna følelser. Men nå svikter kjødet meg.
Interessant det med følelser. Det som bare er i veien.
Ok, "Spock". Ta det med ro.
Du har vært ganske anspent i det siste. Du ble bare litt opphisset der ute.
- Opphisset? - Det var mørkt og skummelt.
Det er ikke noe galt med meg.
Sherlock...
- Sherlock? - Det er ikke noe galt med meg!
Skal jeg bevise det?
En stor hund - det er din lysende teori.
Vi begynner med dem. Enken og sønnen hennes, den arbeidsløse fiskeren.
Hun har en terrier som heter Whisky, ikke særlig fryktinngytende.
Genseren er nesten ikke brukt. Han misliker den, sikkert en julegave.
Han er ute etter sin mors penger og inviterer henne på middag.
Han vil imponere henne, men spiser lite selv.
Han tok bare en forrett, og hun er nesten ferdig med desserten.
Han har det trangt. Det ser vi på mansjettene og skoene.
Og bare en mor ville gitt en sånn julegave.
Arrene er fra fiskekroker. De er gamle, så han har vært uten jobb lenge.
Nå vender han seg til sin mor som er enke.
Hun har sin manns giftering i et halskjede.
Hun er velkledd, men de billige smykkene har bare affeksjonsverdi.
Hundehår på beinet, men ikke over kneet, altså er hunden liten.
Nærmere bestemt en terrier som heter Whisky. Hun sa det på toget.
Jeg bruker nemlig sansene mine. Jeg har det utmerket, så la meg være.
Ok, som du vil.
- Hvorfor skulle du høre på en venn? - Jeg har ikke "venner".
Jeg lurer på hvorfor.
Å, mr Selden, du gjorde det igjen!
Den sitter fast i beltet.
Kjære vene...
HENRYS PS YKOLOG ER PÅ PUBEN. S.
OG SÅ?
SPØRR HENNE UT.
HVORFOR DET?
LASTER NED BILDE...
For en ussel mann du er.
- Mer vin, doktor? - Prøver du å få meg beruset, doktor?
Jeg trodde først at du flørtet. Så begynte du å spørre om pasientene.
- Jeg er en av Henrys eldste venner. - Jeg snakker ikke om pasientene.
Han har fortalt om sine eldste venner. Hvem av dem er du?
En ny? Men hans far var ikke din pasient.
- Var ikke han en konspirasjonsgalning? - Man er bare gal hvis man tar feil.
Han var opptatt av Baskerville og det som foregikk der.
Henry kan jo også ha begynt å innbille seg ting.
- Hvorfor skulle jeg snakke om det? - Du er urolig, og jeg er lege.
Dessuten har jeg en annen venn som kanskje har samme problem.
Dr Watson! Hei.
- Hvordan går det med utredningen? - Utredningen?
Leser du ikke bloggen? Sherlock Holmes - privatdetektiv.
Dette er hans assistent - og samboer.
- Dr Mortimer, Henrys psykolog. - Hei på deg. Bob Frankland.
Jeg har holdt et øye med Stapleton. Sherlock kan ta kontakt om han vil.
By ham på et glass i stedet. Han ser ut til å like deg.
God morgen. Hvordan har du det?
- Jeg har ikke sovet så godt. - Jeg lager kaffe. Se, en fuktskade.
Du, i går kveld...
Hvorfor sa du at du ikke hadde sett spøkelseshunden?
Hvorfor sier du "hund"?
- Hva mener du? - Er ikke det litt underlig?
Du sa: "Mr Holmes, det var spor etter en diger spøkelseshund." Hvorfor hund?
- Jeg vet ikke... - Jeg dropper kaffen.
- Fant du ut av morsebeskjeden? - Nei.
U-M-Q-R-A, var det ikke?
Det var ingenting. Glem det, det førte ikke noe sted hen.
Kom du noen vei med Louise Mortimer? Fikk du ingen opplysninger heller?
- Prøver du å være morsom? - Jeg prøver bare å bryte isen.
"Morsom" kler deg ikke. Hold deg til "isen".
John... Det som skjedde i går kveld, var noe helt nytt for meg.
- Sherlock Holmes ble redd. - Nei, det var mer. Jeg følte tvil.
Før har jeg alltid kunnet stole på sansene mine.
- Du tror vel ikke at du så et monster? - Nei. Men jeg så det.
Så spørsmålet er hvordan. Hvordan?
Nettopp.
Da har du noe å følge opp. Lykke til.
Jeg mente det jeg sa tidligere.
Jeg har ikke venner.
Jeg har bare én.
Ja vel.
John? John!
Du er fantastisk! Ikke blant de mest begavede, -
- men noen middelmådige har en egen evne til å lokke fram geniet i andre.
Ikke ødelegg unnskyldningen. Hva har jeg gjort som var så stimulerende?
- Ja ha? - Tenk om det er separate bokstaver.
- Et akronym? - Ingen anelse, men...
- Hva gjør du her? - Hyggelig å se deg. Jeg er på ferie.
Hei, John. Hva driver dere med her? Er dere på jakt etter helveteshunden?
- Jeg venter på en forklaring. - På ferie, sa jeg jo.
Du er brun som en pepperkake. Du har nettopp kommet hjem fra ferie.
Dette er Mycrofts verk.
Han sender oppasseren min inkognito for å spionere på meg.
- Er det derfor du kaller deg Greg? - Han heter det.
Jeg er ikke din oppasser eller din brors tjener.
Du kan være mannen vi trenger.
Jeg har ikke vært helt uvirksom. Jeg tror at jeg kan ha funnet noe.
Dette er veldig mye kjøtt for en vegetarrestaurant.
En skummel kriminalinspektør fra Scotland Yard kan komme godt med.
- Hva er dette? - Jeg har laget kaffe til deg.
Du behøver ikke å unnskylde deg mer.
Takk.
Jeg bruker ikke sukker.
Kvitteringene er bare to måneder gamle.
Godt.
- Fikk dere ideen etter tv-programmet? - Det er jeg.
Unnskyld, Gary. Etter baconsandwichen i Cals bryllup var det gjort.
Vi prøvde bare å ri litt på bølgen.
En stor villhund i heia var jo rene Loch Ness-monsteret for oss.
- Hvor har dere den? - I en gammel gruvesjakt.
Han hadde det bra der, men vi kunne ikke kontrollere ham.
Den var mannevond.
For en måned siden tok Billy ham med til veterinæren og...
- Er den død? - Avlivet.
Ja, vi hadde ikke noe valg.
- Det var bare en spøk. - Hysterisk morsomt.
Dere skremte nesten vettet av en mann.
Han er faktisk glad for at du er her - i hemmelighet.
Så hyggelig. Han vil vel gjerne ha kjente ansikter rundt seg.
- Det har å gjøre med hans... - Aspergers syndrom?
Tror du på dem? Jeg vet ikke riktig hva jeg kan sikte dem for.
Jeg skal ta en prat med politiet her.
Dette var hyggelig. Deilig å slippe London-luften.
Så det var deres hund i heia.
- Det du så, var ikke en vanlig hund. - Nei, den var enorm.
Øynene var flammende røde, og hele kroppen glødet.
Jeg skal teste en teori på Baskerville.
- Du kan ikke ta id-trikset igjen. - Jeg håper at jeg slipper.
Hallo, kjære bror. Hvordan har du det?
God dag, sir. Slå av motoren, takk.
Jeg må treffe major Barrymore. Du må begynne å lete etter hunden.
Begynn med Stapletons lab. Det kan være farlig.
Jeg gir dere gjerne uinnskrenket adgang overalt. Hvorfor ikke?
- Jeg har aldri hørt noe så dumt før. - Jeg er blitt lovet 24 timer.
Ikke et sekund mer. Jeg adlyder ordren høyst motvillig.
- Hva er det du venter å finne her? - Sannheten, kanskje.
Jeg skjønner, frakken avslører deg. Du er en konspirasjonsteoretiker.
Bare let i vei - etter uhyrer, dødsstråler og utenomjordiske.
Har dere noen sånne? Jeg bare lurte.
To stykker krasjet her på 1960-tallet. Vi kaller dem Abbott og Costello.
Lykke til, mr Holmes.
STOPP! FORKJØLELSESFARE
ADGANG IKKE TILLATT
Kom igjen, da.
Hva i?
Hallo?
Kom igjen, da.
Kom igjen, svar.
Helvete!
Den er her inne.
- Hvor er du? - Du må hjelpe meg ut.
Jeg er på den store laben, den første vi så.
- John? - Kom, Sherlock!
- Jeg kommer. Fortsett å snakke. - Da hører den meg.
Snakk med meg. Hva er det du ser?
John? Hva er det du ser?
Jeg vet ikke, men jeg hører den.
- Hørte du det? - Ikke få panikk. Ser du den?
- Ser du den? - Nei.
Jeg ser den.
Den er her.
- Er du uskadd? - Herregud! Det var spøkelseshunden.
Jeg sverger. Den må være...
- Du må ha sett den! - Ok, det er greit nå.
Det er det absolutt ikke! Jeg så den - jeg tok feil.
- Ikke trekk forhastede slutninger. - Jeg så hunden.
Stor, røde øyne, glødende? Nei, det siste fant jeg på.
Du så det du forventet å se. Du er dopet. Vi er alle blitt dopet.
Kan du gå? Det er på tide å avsløre dette spøkelset.
Så dere er tilbake? Hva gjelder det nå?
Drap, dr Stapleton. Utstudert, kaldblodig drap.
Skal du eller jeg fortelle Kirsty hva som skjedde med Bluebell?
- Hva vil du ha? - Jeg vil låne mikroskopet ditt.
- Er alt i orden? Du ser blek ut. - Ingen fare.
Det var GFP-genet fra en manet hvis du vil vite det - i kaninene.
Aequorea victoria nærmere bestemt.
- Hvorfor? - Vi stiller aldri det spørsmålet her.
Min datter fikk en labkanin ved en glipp. Stakkars Bluebell måtte vekk.
- For en enestående medfølelse. - Noen ganger avskyr jeg meg selv.
Så, kolleger imellom... Hvilke andre hemmeligheter har dere her?
Kan du tenke deg det, er det sikkert noen som driver med det et sted.
- Kloning, mener du? - Ja, du husker vel sauen Dolly?
- Mennesker? - Hvorfor ikke?
Og dyr - ikke sauer.
- Store dyr. - Størrelsen er ikke problemet.
Det er etikk og lover som setter grensene, og de kan tøyes.
Men det skjer ikke her på Baskerville.
- Herregud! - Jeg finner ingenting!
Det må være et narkotikum. Et slags hallusinogent preparat.
Men det er ikke spor av noe i sukkeret.
Jeg så hunden slik min fantasi ventet å se den: Et genmodifisert uhyre.
Jeg visste at øynene mine lurte meg. Narkotika var det mest sannsynlige.
Henry Knight så den også, men ikke du.
Vi hadde spist og drukket det samme, men du bruker ikke sukker i kaffen.
Jeg tok sukker fra Henrys kjøkken, men det er helt rent.
- Kanskje det ikke er et narkotikum. - Det må være det.
Men hvordan har vi fått det i oss?
Det må være noe...
...i det skjulte.
Ut med dere. Jeg må avlegge mitt hukommelsespalass et besøk.
Han kommer ikke til å si noe på en stund.
- Hva kalte han det? - Hukommelsespalass.
Det er en husketeknikk - et slags mentalt kart med referansepunkter.
Man plasserer ting man husker der, og kan alltid finne dem igjen.
Så det kan like gjerne være et hus eller en gate? Men han sa palass...
Det er bare sånn han er.
Hound!
Herregud...
Herregud! Jeg er forferdelig lei for det.
John...
HOUND-prosjektet - jeg må ha lest om det.
Eksperiment ved et CIA-anlegg i Liberty i Indiana.
Søk på H-O-U-N-D.
- Ingen adgang. - Det må finnes et passord.
Det er i tilfelle major Barrymore som har det.
Passord, passord...
Han satt her da han fant det på.
Beskriv ham for meg.
En ordentlig pedant. Av den gamle skolen, tøff type.
Han er gammeldags, en tradisjonalist som ikke vil bruke sine barns navn.
Stolt av jobben. Hva har han i øyehøyde?
Bøker, militære tidsskrifter... Hannibal, Wellington, Rommel...
"De engelskspråklige folks historie" i fire bind av Churchill.
Fem forskjellige biografier om Thatcher.
Et bilde fra midt på 1980-tallet. Dekorert far - tapperhetsmedalje.
- Falklandskrigen. - Da er Thatcher mest sannsynlig.
- Er det passordet? - Nei, Barrymore vil være på fornavn.
"HOUND."
PARANOIA STORE SKADER PÅ PANNELAPPEN
MULTIPLE DRAP
Herregud!
En nytt hallusinogen som gjorde brukerne svært lett påvirkelige.
Det skulle være et antipersonellvåpen som styrte folk med frykt.
- Prosjektet ble lagt ned i 1986. - PGA virkningene på forsøkspersonene.
Og hva de gjorde mot andre. De ble sinnssyke og ekstremt aggressive.
Så noen har fortsatt eksperimentet?
- Kanskje for å finjustere stoffet. - Men hvem?
- Kjenner du igjen navnene? - Nei.
Fem fremstående forskere for 20 år siden...
Vår venn står kanskje i bakgrunnen. En som var med på eksperimentet i 1986.
Kanskje en som sier cell phone etter en viss tid i USA.
- Han ga oss nummeret sitt. - Bob Frankland.
- Bob driver jo ikke med kjemiske våpen. - Men det var der han begynte.
Han har aldri sluppet håpet om å få stoffet til å fungere.
Da ringer vi og ordner et møte.
Hallo?
- Hvem er det? - Du må finne Henry.
- Hva står på, Louise? - Henry tenkte tilbake...
...så forsøkte han...
Han hentet våpenet og prøvde...
Han dro. Dere må stanse ham. Jeg vet ikke hva han kan finne på.
- Hvor er du? - I hans hus. Jeg er uskadd.
- Vi sender noen dit. - Henry?
- Han angrep henne. - Han er på vei dit hvor alt begynte.
Lestrade, dra til Dewer's Hollow. Ta med deg våpen.
Unnskyld.
Tilgi meg, pappa.
- Ikke gjør det, Henry! - Ikke rør meg!
- Ta det med ro, Henry. - Jeg vet hva jeg prøvde å gjøre.
- Legg fra deg våpenet. - Jeg vet hva jeg er.
Det tviler jeg ikke på. Du har fått det nøye forklart for deg.
- Hva? - Noen ville at du skulle tie.
Ville at du skulle bevare drømmen, for du hadde begynt å huske.
Prøv å huske hva som skjedde her da du var liten.
Jeg trodde at hunden hadde tatt pappa.
For guds skyld, jeg vet ikke noe mer!
Nei, Henry!
Tenk på ordene som den vettskremte lille gutten så for 20 år siden.
Du hadde begynt å huske hva som egentlig skjedde.
Det var ikke noe dyr, ikke noe uhyre.
Det var en mann.
Men du var bare et barn som prøvde å finne en forklaring.
Du husket ting og måtte stanses. Drives til vanvidd, så ingen ville tro deg.
- Sherlock! - Det er i orden nå.
Men vi så den jo i går kveld.
Det var en hund som etterlot seg spor og skremte folk.
Men bare en vanlig hund. Et stoff fikk oss til å hallusinere.
Frykt og stimuli. Det er sånn det fungerer.
Men det har aldri vært noe uhyre.
Sherlock...
- Nei, nei, nei... - Henry!
Henry!
Ser du den? Han er ikke dopet, så hva er det der?
- Hva er det?! - Den er her, men det er bare en hund.
- Det er bare en vanlig hund. - Gode Gud!
Herregud!
Sherlock...
Nei... Nei!
Det er ikke deg.
Tåken... Stoffet er i tåken.
Det sto om luftbåren spredning. HOUND-prosjektet - det er tåken.
Drep den, for guds skyld.
- Se på den, Henry... - Nei, nei...
Se på den!
Din jævel...
Din jævel... 20 år av mitt liv!
- Hvorfor drepte du meg ikke bare? - Han måtte gjøre mer enn det.
Han måtte undergrave alt du sa om din far, og han hadde midlene.
Et kjemisk minefelt. Beholdere i bakken som frigjorde gass når du kom hit.
Drapsvåpen og åsted er ett og det samme. Takk for denne saken, Henry!
- Helt suverent. - Sherlock...
- Tidspunkt. - Feil?
Det gjør ikke noe.
For dette betyr at pappa hadde rett.
Han hadde funnet ut noe, ikke sant? Det var derfor du drepte ham.
Han hadde oppdaget at du var innblandet i et eksperiment.
Frankland!
Fortere!
Det nytter ikke, Frankland!
Takk, Billy.
- Så de avlivet ikke hunden? - De fikk seg ikke til å gjøre det.
- Jeg forstår. - Det gjør du slett ikke.
- Nei. Følelser? - Riktig.
Det som skjedde med meg på laben...
- Vil du ha saus? - Hvordan kunne jeg høre alt det der?
Du må ha fått i deg gassen på laben. Du så selv de digre rørledningene.
- Ketsjup, HP? - Du trodde at stoffet var i sukkeret.
Det går et tog om en halv time...
Det var deg. Du låste meg inne på laben.
- Det var et eksperiment. - Jeg var vettskremt, Sherlock.
Du fikk stoffet i kaffen, og så iscenesatte jeg alt med Barrymore.
Det var strengt vitenskapelig.
- Den er her inne! - Snakk videre. Jeg kommer.
Bare snakk! Fortell hva du ser.
Jeg vet ikke, men jeg hører den.
Jeg måtte prøve ut virkningen på en middelmådig hjerne.
Du skjønner hva jeg mener.
- Men det var ikke i sukkeret. - Du hadde allerede fått i deg gassen.
Du tok altså feil. Det var ikke i sukkeret. Du tok feil.
Litt. Det skal ikke skje igjen.
- Noen langtidsvirkninger? - Nei. Det skilles ut med kroppsvæskene.
Da har nok det allerede ordnet seg.
- Hva skal du? - Jeg er straks tilbake.
Jeg har en hund å plukke med noen.
Slipp ham ut.